Isäni oli kelloseppä.
Hän hylkäsi työnsä kun aika paljastui suhteelliseksi.
Symbolinen kello on yhtä hyödyllinen älylle -
kuin happiatomin kuva on hukkuvalle miehelle.
Väitätte, ettei vaaraa ole.
Vaara olisi olemassa vaikka ydinaseita ei olisi.
Sanoisitteko, kuten moni väittää, että olette jumala -
koska näette tulevan ja menneen yhtä aikaa?
Näen vain oman menneisyyteni -
ja oman tulevaisuuteni. En ole kaikkitietävä.
- Doug Roth, kysymyksesi? - Menneisyydestänne puheen ollen, -
mahdatteko muistaa Wally Weaverin?
Olimme molemmat fyysikkoja Gila Flatsin tutkimuskeskuksessa.
Hän menehtyi syöpään.
- Hän oli hyvä mies. - Entäpä Edgar Jacobi, -
joka tunnettiin nimellä Moolok?
Kohtasitte hänet 60-luvulla erinäisissä kahakoissa.
Tiesitkö, että hänelläkin on syöpä?
- En tiennyt sitä. - Entä kenraali Anthony Randolph?
Hän oli valvojanne kun ryhdyitte työskentelemään hallitukselle.
- Syöpä. - Vihjaatte minun aiheuttaneen sen.
Täältä katsottuna peli näyttää aika selvältä.
Se ei ole relevanttia.
Elävässä ihmisruumiissa ja kuolleessa -
on sama määrä hiukkasia.
Rakenteellista eroa ei ole.
Rauhoitutaanpa.
Entä Janey Slater? Onkohan sillä väliä hänelle?
- Janey? - Entinen naisystävänne?
Hänkin oli fyysikko. Seurustelitte 11 vuotta.
Kysymys kerrallaan.
Syöpä hänelläkin. Puoli vuotta elinaikaa.
Eikö totta, nti Slater?
Olit tärkeä minulle, Jon. Olit koko elämäni.
Muistatko montako kertaa sanoit rakastavasi minua?
Minulle ei kerrottu, Janey.
Jäin luoksesi onnettomuuden jälkeen.
Näinkö korvaat sen?
- En tiennyt asiasta. - Piru sinut periköön, Jon.
Janey, odota.
Haastattelu on ohi.
Kamerat pois päältä.
Jos voisitte vain mennä pois -
ja jättää minut rauhaan... - Kommentoitteko?
Käskin jättää minut rauhaan!
Jessus.
Meidät meinattiin ryöstää.
Lähdetään.
Minä tärisen.
Tiedätkö mitä? Tämä riittää yhdelle illalle.
Mitä jos tulisit kanssani Hollisille -
ja hengähtäisit hieman?
Sankarihommat riittävät yhdelle iltaa.
- Kiitos, että kuuntelit. - Milloin vain.
Pidä huolta itsestäsi. Maailma on armoton paikka.
Nähdään.
Ajattelin perhettäni, vaimoani ja tyttäriäni.
Haavoittuvaisina, pahaa aavistamattomina.
Tietämättöminä kadotuksesta, joka vyöryi heitä kohti.
Täällä!
Ridley.
Purje. Ridley oli tuonut minulle purjeen.
Ehkä voisin palata Davidstowniin tämän avulla.
Kaikki mitä rakastin oli sen varassa, että pääsisin kotiin -
ennen sitä kaameaa kanuunalaivaa.
Aamuauringon noustessa en ollut sen levollisempi.
Etäämmällä osa raadoista oli alkanut turvota kaasuista.
Värähdin omalle ajatukselleni, yrittäen karkottaa sen.
Kuoltuaankin he yrittivät täyttää velvollisuutensa -
tekemällä aluksestamme paremmin kelluvan.
Ja minä tekisin velvollisuuteni palauttamalla heidät kotiin.
Kiskoin mieheni ikiunestaan ja asettelin sijaamaani petiin.
Toivoin hellempien käsien peittelevän perheeni -
kun heidän vuoronsa tulisi.
Pääsemme kotiin yhdessä, ystäväni.
Odotin nousuvettä. Sitten suuntasin itään.
Itään, öisen meren halki.
Itään, murhattujen miesten alastomilla harteilla.
Toivo voi olla kamala asia.
Aamun koittaessa lokit tulivat etsimään aamiaista.
Ridley.
Häipykää.
Muistin, etten ollut syönyt.
Ei kovin herkullista, mutta meillä ei ole muuta.
- Hän on poissa! - Kuka?
Tri Manhattan jätti meidät.
Minne hän on mennyt?
- Olet myöhässä. - Tiedän. Et usko mitä tapahtui.
Tri Manhattan sekosi suorassa lähetyksessä.
Olin juuri Laurien kanssa. Hän ei tiedä.
Pian tietää. Kohta koko maailma tietää.
Käskin jättää minut rauhaan!
Katselen tähtiä. Ne ovat niin kaukana -
ja niiden valolta kestää kauan saavuttaa meidät.
Näemme tähdistä ainoastaan niiden vanhat valokuvat.
On heinäkuu 1959, ja olen rakastunut.
Hienoa. Voitte hakea sen huomenna.
- 75 senttiä. - Kiitos.
Olisipa hän varoittanut. Ilmeeni oli varmasti kamala.
Näytät varmasti kauniilta.
Hän on Janey Slater. Hän on fyysikko, kuten minä.
Olen 30-vuotias.
Koulukaverini Wally Weaver esitteli meidät.
12. helmikuuta 1981.
Wally kuolee syöpään, jonka aiheuttajaksi väitetään minua.
Tuona iltana rakastelen Janeyn kanssa ensi kertaa.
Kuukauden kuluttua minua odottaa onnettomuus.
Tulen perästä. Kello taisi jäädä sinne.
Odotetaan hetki.
Menen luontaiskenttäkeskukseen. Löydän kelloni.
Tullessani ovelle Wally kalpenee.
Ohjelma on päällä. Emme voi ohittaa kelloa.
- Olen kauhuissani. - Jon?
Olen pahoillani, -
mutta en saata...
Janey, älä lähde! Älä jätä minua!
12. toukokuuta 1959 tutustun Janeyyn.
Hän tarjoaa oluen, -
ja on ensimmäinen minulle sen tehnyt nainen.
Hänen ojentaessaan kylmää, hikoilevaa tuoppia -
sormemme koskettavat.
Hyvä, Jon.
Nyt osat täytyy vain koota oikeassa järjestyksessä.
Tunnen pelkoa viimeistä kertaa.
Minulle pidetään symboliset hautajaiset.
Mitään haudattavaa ei jäänyt. Janey kehystää valokuvan.
Se on ainoa kuva minusta.
Verenkiertojärjestelmä nähdään aitauksen luona.
Pari päivää myöhemmin -
osittaisilla lihaksilla varustettu luuranko seisoo käytävässä -
ja huutaa hetken ennen katoamistaan.
Hyvä luoja. Jon?
Oletko se sinä?
Valtiot yrittävät toipua tämänaamuisesta ilmoituksesta, -
joka saattaa olla lähihistorian merkittävin tapahtuma.
Toistamme: Teräsmies on olemassa, ja hän on amerikkalainen.
Minut nimetään Tri Manhattaniksi.
He selittävät nimen enteilevän pahaa Amerikan vihollisille.
Minun sanotaan tarvitsevan logon.
Jos otan symbolin, -
otan sellaisen jota kunnioitan.
Minusta muovataan jotakin räikeää, -
jotakin tappavaa.
Tammikuussa 1971 -
presidentti Nixon pyytää minua puuttumaan Vietnamin tilanteeseen.
Hänen edeltäjänsä eivät olisi pyytäneet vastaavaa.
Viikon kuluttua konflikti päättyy.
Osa Vietkongin sotureista haluaa antautua henkilökohtaisesti.
Hollis Mason, eläköitynyt naamiosankari, kirjoittaa kirjan.
Siinä hän kutsuu saapumistani supersankarin aamunkoitteeksi.
En oikein tiedä, mitä se tarkoittaa.
Minua lainattiin väärin.
En puhunut mitään teräsmiehestä.
Sanoin: "Jumala on olemassa, ja hän on amerikkalainen."
Jos alatte tuntea musertavaa uskonnollista kauhua, -
älkää hätääntykö.
Se merkitsee vain, että olette yhä järjissänne.
Vuoden 1963 joulu.
Janey sanoo pelkäävänsä ja murehtivansa.
Sanoo, että olen nyt kuin jumala.
Sanon, etten usko Jumalaa olevan olemassa.
Ja vaikka olisikin, en ole Hänen kaltaisensa.
Sanon haluavani häntä yhä, ja että tulen aina haluamaan.
Valehdellessani hänelle on 4. syyskuuta 1970.
Olen huoneessa, joka on täynnä naamioituneita ihmisiä.
Varsin nuori tyttö katsoo minua ja hymyilee.
Hän on kaunis.
Jokaisen pitkän suudelman jälkeen hän antaa pienen, hellemmän, -
kuin allekirjoitukseksi.
Janey syyttää minua sakkolihan jahtaamisesta.
Hän purskahtaa itkuun ja kysyy, johtuuko se hänen iästään.
Se on totta.
Hän ikääntyy päivä päivältä selkeämmin -
kun taas minä pysyn aloillani.
Pidän tämän paikan liikkumattomuudesta.
Olen kyllästynyt Maahan ja näihin ihmisiin.
Olen kyllästynyt sekaantumaan heidän elämiinsä.
He väittävät uurastavansa rakentaakseen taivaan, -
mutta heidän taivaansa on täynnä kauhuja.
Kenties maailmaa ei rakenneta.
Kenties mitään ei rakenneta.
Kello vailla seppäänsä.
On myöhäistä. On ollut aina, -
ja on aina oleva myöhäistä.
Ja ette tiedä, minne hän on voinut mennä.
Luultavasti toiselle puolelle maailmaa tutkimaan molekyylejä.
Satelliitit tutkivat planeetan.
- Hänen energiakuviotaan ei näy missään. - Niinkö?
Nti Jupiter, riitelittekö tänään Tri Manhattanin kanssa?
Ei kuulu teille.
Kuuluu, kun hallitus maksaa teille tekemättömästä työstä.
Tuon lähemmäksi sanaa "huora" ette pääse, agentti Forbes.
Palaako? Pyydän anteeksi, nti Jupiter.
Tiedätte miten tärkeä Tri Manhattan on valtion turvalle.
- Osannette kuvitella huolemme. - Voin vain kuvitella.
Millään ei ole paskan väliä kun ydinohjukset laukaistaan.
Sitten Ozymandias saa olla tuhkakasan viisain mies.
Laurel Jane?
- Olet Sally Jupiterin tyttö. - Sinähän olet Koomikko?
Puhuit hienosti.
Äitisi oli yksi kaikkien aikojen kaunottarista.
Olet perinyt hänen silmänsä. Jopa saman hassun luomen.
- Näpit irti hänestä. - Pitkästä aikaa, muru.
Ei riittävän pitkästä, Eddie. Mene autoon.
Olet sinä alhainen.
Kristus, Sally. Eikö mies saa jutella...
...vanhan ystävänsä tyttärelle? Miksi oikein luulet minua?
Löysimme hänet!
- Löysimme hänet. - Mistä?
Marsista.
Hra presidentti, -
neukut siirsivät tankkinsa lähelle Afganistanin rajaa.
He kokeilevat meitä nähdäkseen keksimmekö Manhattanin katoamisen -
heidän yllyttämisekseen.
Jos he tajuavat oikean tolan, he aloittavat ilmaiskuilla.
Afganistan olisi heidän muutamassa päivässä.
Ydintutkijoiden ryhmä siirsi tuomiopäivän kellon -
kahta minuuttia vaille puoleenyöhön.
Tuo paska pois ruudulta.
Keitä he ovat sanomaan, milloin tuomiopäivä tulee?
Minä sanon kun se tulee.
Entä loput Varsovan sopimuksen maista?
Tšekkoslovakia, Puola ja Itä-Saksa aloittivat liikekannallepanon.
Mutta he odottelevat.
Antavat ryssien määrätä tahdin.
Nyt tarvitaan rohkeita siirtoja, Henry.
He eivät saa luulla meitä heikoiksi.
Heidän on pelättävä mielipuolista Richard Nixonia.
Miten pian olemme valmiita ennakoivaan iskuun?
Kahdessa päivässä.
54 % todennäköisyydellä voimme tuhota koko Neuvostoliiton -
ennen kuin he lähettävät ohjuksensa.
- Millaisia tappioita meille? - Arvioituamme varovasti -
montako neuvostoydinkärkeä tuhoutuisi etukäteen -
menettäisimme koko itärannikon.
Harvardin viimeinen henkäys.
Miettiköön tiensä siitä.
Tuuliennusteiden mukaan laskeuma kulkisi etelään.
Se olisi pahinta Meksikossa. Maatalous selviäisi.
Ei hullumpaa, kaiken huomioon ottaen.
Hra presidentti, mitä teemme?
Nostakaa valmiustilaa. Tankatkaa pommikoneet.
Tri Manhattan saa kaksi päivää.
Sen jälkeen ihmiskunta on korkeamman käsissä.
Toivotaan Hänen olevan puolellamme.
Hänet on voitava tavoittaa.
Radiolähetyksellä, avaruussukkuloilla... Mitä?
Haluan kylpyhuoneeseen.
Jon voi palata vain omasta päätöksestään.
Jos hän haluaa löytää minut, hän tekee sen.
Olen ollut vankina riittävän kauan.
Ilman Tri Manhattania pelottelemassa neuvostoliittolaisia -
ihmiset tarvitsevat vanhanaikaista energiaa.
Osannette ymmärtää.
Maailma ei voi luopua öljystä ja ydinvoimasta tuosta vain.
Tuhoatte koko taloutemme yhdessä yössä.
Olette oikeassa, Lee. Ja miksi ilmaista energiaa?
Ilmaisuus on sosialismia.
Meidän pitäisi tutkia mahdolliset yhteytenne kommunisteihin.
Hra Iacocca, herrat, -
arvostan mielipidettänne ja saavutuksianne teollisuudessa.
Haluatteko tietää menneisyyteni? Kerron mielelläni.
Vanhempani kuolivat ennen kuin täytin 17.
Voisi sanoa, että olen ollut aina yksin.
Minua sanotaan viisaaksi, mutta tunnen itseni tyhmäksi -
koska en pysty samaistumaan kehenkään.
Ainakaan kehenkään elävään. Ainoa itseäni muistuttava -
kuoli 300 vuotta ennen Kristuksen syntymää.
Aleksander makedonialainen, tai Aleksanteri Suuri.
Hänen visionsa yhtenäisestä maailmasta oli...
No, se oli ennennäkemätön.
Halusin niin pystyä samaan kuin hän, -
joten päätin toteuttaa sen nykymaailmassa.
Niin alkoi matkani voittoon.
En voittanut ihmisiä, vaan heitä saartavan pahuuden.
Fossiiliset polttoaineet, öljy, ydinvoima -
ovat kuin huumetta, ja te sekä ulkomaalaiset -
olette huumekauppiaita. - Kuunnelkaa.
Kuunnelkaa itse.
Maailma selviää ja ansaitsee enemmän kuin voitte antaa.
Mennään siis asiaan.
Olen arvokkaampi kuin kaikki yhtiönne.
Voisin ostaa ja myydä teidät, jota teidän kannattaa miettiä -
jos aiotte kertoa riidastamme julkisuuteen.
Osaatte kaiketi ulos.
Herrat.
Leluvalmistajat haluavat puhua uusista konnista.
- Kaikki vanhat ovat kuolleet. - Hra Veidt?
- Minulla on ajatuksia. - Hra Veidt?
Taisimme aloittaa väärällä jalalla.
Hänellä on myrkkykapseli.
Älä pure sitä, senkin saasta! Kuka sinut lähetti?
Kerro nimi!
- Itsemurhapilleri. - Syanidia. Hän kuoli heti.
- Rorschach oli siis oikeassa. - Tekijä ei ollut yksin.
Kyseessä on varakas ja hyvin varustettu järjestö.
Kuka meidät haluaisi tappaa nyt?
En tiedä, mutta emme ole turvassa.
- Jon ei ole ilmoitellut? - Ei.
Mikset tulisi asumaan luokseni?
Herttaista, mutta en halua tungetella.
Tekisit minulle palveluksen.
Minun ei tarvitsisi murehtia turvallisuudestasi.
Hyvä on.
Rorschachin päiväkirja, 21. lokakuuta 1985.
Näin Dreibergin ja Jupiterin lähtevän kuppilasta.
Eivät tunteneet minua ilman naamiotani. Suhde?
Särkikö Jupiter Manhattanin sydämen häätääkseen hänet -
ja tehdäkseen tilaa Dreibergille?
Onko Manhattanilla sydäntä, jonka särkeä?
Kuja oli kylmä, autio.
Tavarani olivat siellä minne ne jätin. Odottamassa minua.
Takkini, kenkäni, tahrattomat hansikkaani.
Kasvoni.
Puin ne ylleni ja hylkäsin valeasuni, -
olin oma itseni.
Vailla pelkoa, heikkoutta tai himoa.
Kauempaa kujalta kuului naisen huuto.
Ensimmäinen pulppuileva nuotti kaupungin iltakonsertossa.
Keskeytetty raiskaus. Ryöstö.
Molemmat.
Mies kääntyi, ja hänen silmissään näkyi jotakin palkitsevaa.
Toisinaan yö on minulle antelias.
Veidtin salamurhaaja oli kurjimus nimeltä Roy Chess.
Hänen asunnostaan löytyi johtolankoja.
Hän työskenteli Pyramid Transnationalissa.
Olen nähnyt logon aiemmin Moolokin asunnossa.
Joku yritti tänään ampua maailman viisaimman miehen, Moolok.
Tekijä työskenteli Pyramid Transnationalissa.
Se ei taida olla pelkkä lähettifirma.
Näin täällä eläkeshekin samalta firmalta.
Se on kaiketi naamiotappajan kulissifirma.
Ei enää valheita, Moolok. Kuka Pyramidia johtaa?
Rorschach. Täällä poliisi. Tiedämme, että olet siellä.
Ei. Ei!
Jos kanssasi on siellä joku, lähetä heidät ulos vahingoitta.
Ei. Ei, ei!
Astuin suoraan ansaan. Tyhmä, tyhmä!
- Ikinä. Ikinä antaudu. - Toivottavasti olet valmis.
Kun te olette.
Yksi, -
kaksi, -
kolme.
- Voi pojat, että hän löyhkää. - Riisukaa naamio.
Kasvoni! Anna se takaisin!
Naamiokostaja Rorschach pidätettiin -
ja tunnistettiin 35-vuotiaaksi Walter Kovacsiksi.
Kovacsista ei tiedetä paljoa, mutta häntä syytetään -
kotoaan löytyneen Edgar Jacobin murhasta.
Poliiseja loukkaantui ja Jacobin koti syttyi palamaan -
väkivaltaisen pidätyksen tiimellyksessä.
Rorschach! Nussin sinua kuten nussin äitiäsi!
Tiesin hänen olevan pöpi. Mutta että Rorschach...
Yleensä vaistoan tällaiset jutut.
- Luulin häntä kookkaammaksi. - Siinäpä näet, -
sitä ei koskaan arvaa. - Saisinko Gazetten?
Näetkö tämän? Hän oli asiakkaani.
- Kävi täällä jatkuvasti. - Älä helvetissä?
Olimme keitä hyvänsä ja asuimme missä tahansa, -
elämme vain murhaajien oikusta.
En ollut tunnistaa vanhaa ystävääni Ridleyä.
En hennonnut kertoa hänelle, että hän oli kamala varjo -
entisestä itsestään.
Hänet on saatava kotiin ennen kuin tila pahenee.
Ennen kuin hän lankeaa.
Alle tuoppi suolavettä päivässä pitää miehen elossa.
Mitä teet, kapteeni?
Menen Davidstowniin. Minun on varoitettava kaikkia.
Luuletko ehtiväsi sinne ennen mustaa kanuunalaivaa?
Olet tullut hulluksi, kapteeni.
- Mutta meidän on yritettävä. - Olet houkka.
Ainoastaan sinä selvisit kanuunalaivan hyökkäyksestä.
Onnetar hymyili sinulle, ja syljet häntä kasvoille.
Käännä lauttasi ympäri ja pakene kauas.
Minun on suojeltava perhettäni.
Musta kanuunalaiva on jo siellä. Vaimosi on kuollut.
- Samoin lapsesi. - Suu tukkoon.
Tuotit pettymyksen perheellesi, aivan kuten miehistöllesi.
Kuolet aivan kuten he. Luovut elämästäsi turhaan.
Kuolen jalosti.
Vaikka jos epäonnistun, näen lohdukseni -
perheeni taivaassa. - Taivaassa?
Ei sellaista olekaan. Usko pois.
Tietäisin siitä jo.
Walter Kovacs. Onko se nimesi? Walter?
Selitän tilanteen, Walter. Jos autat minua, -
voin saada heidät vakuutettua, että kaipaat hoitoa.
Sairaalassa. Se olisi hyvästä sinulle.
Mutta viranomaiset haluavat sinut muiden vankien joukkoon.
- Vankila on vankila. - Totta.
Mutta siellä sinut syötäisiin elävältä.
Olet laittanut monet heistä vankilaan, Walter.
Kerro mitä näet.
Soman perhosen.
Entäs tämä sitten?
Äiti? Satuttaako hän sinua?
Et kertonut kakarasta. Sitä paskaa on kotonakin.
Äpärä. Olisi pitänyt tehdä abortti.
Nättejä kukkia.
Tyypin äiti on kuulemma huora.
Saitko häneltä tauteja? Huoranpenikka. Kuuntele.
Ottaisikohan äitisi minulta suihin dollarista?
Pilviä.
Voisitko kertoa Rorschachista, Walter?
Kutsut minua Walteriksi. En pidä sinusta.
Et pidä minusta. Mikset?
Olet lihava. Rikas. Liberaali.
Pidät itseäsi myötätuntoisena.
Haluat suojella ja ymmärtää syyllisiä.
Tätä mätää yhteiskuntaa, sen vankeinhoitoa.
Pelkkiä kompromisseja.
On kompromissi haluta itsensä parantuvan?
Täällä on paljon minua pahempia ihmisiä.
Mutta hehän eivät ole kuuluisia.
Haluatko tietää Rorschachista?
Minä kerron.
Kun on kerran nähnyt maailman synkän kääntöpuolen, -
sille ei voi kääntää selkäänsä.
Ei voi teeskennellä, kuten sinä, -
ettei sitä ole olemassa. Vaikka käskettäisiin katsoa toisaalle.
Emme tee tätä sen takia, että se olisi sallittua.
Teemme tätä koska meidän täytyy.
Teemme tätä, koska meidän on pakko.
Tutkin kidnappausta.
Blaire Roche.
Kuusivuotias tyttö. Olin nuori silloin.
Pehmo konnia kohtaan.
Jätin ne henkiin.
Mursin miehen käden vinkistä. Sain tytön olinpaikan.
Tiesin tytön olevan siellä, mutta paikka oli tyhjä.
Sitten löysin hänet.
Fred.
Barney.
Kuka haukkuu isille?
Oli jo pimeää kun murhaaja palasi.
Pilkkopimeää.
Voi luoja. Kuka siellä on?
Kuka siellä on?
Mitä helvettiä? Kuka sinä olet?
Mitä sinä haluat? Tapoit koirani!
Luulet, että minulla on tekemistä sen tytön kanssa. Ei ole.
Et voi todistaa mitään.
Hyvä on, minä tunnustan.
Sieppasin hänet. Tapoin. Pidätä minut.
Mitä? Pidätä minut!
Minä tunnustin!
Minulla on ongelma. Vie minut hoitoon.
Älä tee sitä. Vie minut hoitoon. Älä!
Ihmiset pidätetään.
Koirat lopetetaan.
Iskujen voima kulki käsivarttani pitkin.
Lämmin ryöppy osui kasvoille.
Walter Kovacs kuoli sinä iltana pikkutytön myötä.
Vain Rorschach jäi jäljelle.
Jumala ei tappanut sitä tyttöä.
Kohtalo ei teurastanut häntä ja syöttänyt koirille.
Jos Jumala näki ne teot, Hän ei välittänyt.
Siitä lähtien tiesin, -
ettei Jumala ohjaa tätä maailmaa.
Me ohjaamme.
En voi auttaa häntä.
Terve, Rorschach. Sinähän olet kuuluisa.
Tiedätkö mitä? Minäkin olen aika kuuluisa.
- Eikö totta? - Tosi on.
Ehkä voin antaa nimmarin. Miten on, korsto?
Ette tunnu ymmärtävän. En ole vankina teidän kanssanne.
Te olette vankina minun kanssani.
Laurie!
Minä sammutan.
Nuuskin aluksessa ja taisin painaa väärää nappia.
- Sattuiko sinuun? - Olen kunnossa. Harmittaa vain.
Ei huolta. Koomikko teki saman vuonna -77.
- Arska selvisi siitäkin. - Arska?
Arkhimedes. Merlinin lemmikkipöllö.
Typerä lempinimi.
Miten sinulla oli varaa näihin?
Isäni oli pankkiiri, ja jätti suuren perinnön.
Olin vähän yllättynyt.
Isä vaikutti pettyneeltä, kun ryhdyin sankariksi -
pankkiirin uran sijasta.
Minua kiinnostivat linnut, lentokoneet ja mytologia...
Ja meitä oli muitakin, joten se ei nolostuttanut.
- Kuten Hollis. - Niin.
Hän oli sankarini.
Muistan kun tapasin hänet.
Tunsin yhteyden häneen. Johonkin tärkeään.
Varmasti mukava, kun henkilöllisyytesi oli salainen.
Salainen piilopaikka.
Voit tulla tänne omaan rauhaan muista välittämättä.
Kukaan ei tarkkaile sinua.
Haluatko kokeilla niitä?
Noin.
Mahtavat.
Ne vahvistavat spektriä. Lämpökuvaus.
Toimivat vielä paremmin pimeässä.
Kai näet minut?
Näen kaiken.
Oli sitten kuinka pimeää hyvänsä, -
kun katsoin kakkuloiden lävitse, kaikki oli päivänselvää.
Jon varmasti näkee maailman näin.
Mennään yläkertaan. Ruoka jäähtyy.
Laita ne pois kun olet valmis.
Dan.
Jon näkee monia asioita, -
mutta hän ei näe minua.
Anteeksi.
Tule tänne.
- Mikä hätänä? - Voitko siirtyä hieman?
Mikä hätänä?
Anteeksi, minä...
Tarvitsen hetken.
Helvetti.
Ei se mitään.
Ehkä etenimme liian nopeasti.
Meillä on aikaa vaikka kuinka paljon.
Edetään hitaasti.
Ei ollakaan nähty aikoihin, Rorschach.
Iso Heppu. Maailma on pieni.
Hyvin sanottu. Mutta totta, tämä on pieni maailma.
Kuinka kauan olenkaan ollut täällä, Lloyd?
- Lähes 15 vuotta, herra Heppu. - Just niin.
15 vuotta siitä kun vangitsit minut sen Pöllön kanssa.
Se polttamasi mies tekee kuolemaa. Minä hetkenä hyvänsä.
Täällä on yli 50 vangitsemaasi tyyppiä.
Jututin kaikkia, ja jokainen haluaa kostaa.
Tämä paikka räjähtää!
Sen jälkeen kuolet sentti sentiltä.
- Suuret on luulot. - Revin hänet kappaleiksi.
Rauhoitu, Lawrence. Pian.
Tietäkää tämä, arvoisat ystävät. Horna on märkä.
Horna on yksinäinen.
Sillä hetkellä me tunsimme toisemme.
Pahoittelen, ystävä.
Lautastani oli tullut entistäkin irvokkaampi, -
heijastellen omaa muutostani.
Ajelehtiessani synkät ajatukset pääsivät valloilleen -
tursuten aivoista sydämeen kuin muste, -
jota mikään ei pyyhi.
Kanuunalaiva oli varmaankin jo ehtinyt Davidstowniin.
Kuvittelin sen pirujen valtaavan hiljaiset kadut.
Vaimoni ja lapseni varmaankin kuolleet.
Miehistöni kuollut. Ratsastamani hai kuollut.
- Isä? - Ei voi olla.
Isä, auta meitä.
Odottakaa.
- Olen tulossa. - Kiirehdi, rakas.
Odottakaa. Ei heitä.
Kuka tahansa muu.
Olin niellyt liikaa merivettä ja liikaa kauhuja.
Jumala oli kironnut minut.
Jumala oli kironnut meidät kaikki.
Elämä on helvettiä, ja kalman käsi ainoa vapahtaja.
En kestä enempää. Haluan perheeni luokse.
Mitä luet?
En mitään.
- Etkö mitään? - Jättäkää pentu rauhaan!
Hiljaa, vaari!
Sarjakuviako luet? Oletko vajaa?
Minne olet menossa, vajakki?
Dan?
Onko kaikki kunnossa?
En jaksa enää pelätä.
Pelätä sotaa, -
naamiotappajaa, -
tätä hiton asua ja kuinka tarvitsenkaan sitä.
Sama täällä.
Hittoako tässä sitten. Otetaan Arska.
- Olet tosissasi. - Muistat kai, minäkin olin naamioitu kostaja.
Olen tottunut lähtemään aamuyöllä ulos tekemään typeryyksiä.
Nopea asuntopalo 5th Streetin ja Grandin kulmassa.
Mennään.
- Näen sen. - Pidä kiinni.
- Siellä on lapsia. - Pysykää rauhallisina.
Autamme teitä tuota pikaa.
- Katto alkaa sortua. - Vien sinut lähelle.
Lähdetään.
Vauhtia nyt.
Äiti, tuo setä avaruusraketissa, -
onko se Jeesus? - Ei, kulta.
Valmista tuli. Ovatko kaikki kyydissä?
Tuo oli uskomatonta.
- Joudumme myös vankilaan. - Ketä kiinnostaa?
Huomenna voi syttyä kolmas maailmansota.
Eikö niin?
Joo.
Hän on kuollut, Rorschach.
Toimme sinulle tupaantuliaislahjan.
Haimme sen pajalta.
Hän ei enää jauha suurista puheista.
Kun avaamme tämän lukon, se on itse päätä lyhyempi.
- Aika paksua. - Olet kuollut, Rorschach!
Vankila on täynnä tappajia. Mitä sinulla muka on?
Sinun kätesi, oma iloni.
Leikkaanko kalterit?
Tämä mellakka ei kestä. Odotin tätä 15 vuotta.
Ikävä kyllä Lawrence on kostoni tiellä.
Ei millään pahalla.
Pomo, odota!
- Nyt saat tietää tilanteen. - Yksi-nolla. Tule hakemaan.
Olen tässä ajatellut.
Meillä on sitoumus yhteisöämme kohtaan.
- Pitäisi vapauttaa Rorschach. - Mitä?
Joku lavasti hänet.
Ja se Jonin syöpäjuttu ei tunnu järkevältä.
Sinä et saanut sitä.
Mutta murtautuminen huippuvarmaan vankilaan -
on eri asia kuin tulipalo. - Olet oikeassa.
Siitä tulee hauskempaa.